Perekonna vara ja perekonna liikme maksejõuetuse mõju perekonna varale
Urmas Tross, Mag. iur.
Andres Hermet, pankrotihaldur

1.	Maksevõime igapäevases elus 
Maksevõime/võimetuse küsimus on meie igapäevases elus tavapärane mõiste. Käesolev aeg sunnib kõiki oma maksevõime küsimustega tähelepanelikult tegelema – vaadates üle oma vara ja kohustused võib selguda, et üksikisiku või perekonna nn. omakapital on negatiivne. Ettekannet ettevalmistades avastasid ettekandjad, et nii olulist küsimust, nagu seda on perekonna vara jagamine pereliikme maksevõimetuse korral, ei käsitle seadusandja ühe vara jagamise alusena. Nimelt ei sätesta kehtiv PKS ega ka uus PKS eelnõu  vara jagamise alusena ühe või mõlema pereliikme maksejõuetust, samas on küll kehtiva PKS-s ja uues PKS eelnõus ära toodud põhimõtted, kuidas perekonna vara jagada. Ettekandjate arvates on vajalik perekonna vara jagamist täiendavalt käsitleda ka maksejõuetuse olukorras, kuna see on  on sundolukord vara jagamiseks. Ettekandjate arvates tuleks antud  küsimust käsitleda Pankrotiseaduse muutmisel, kuna  PKS eelnõu on  Riigikogus ja selles oluliste muudatuste tegemine on keeruline. Samuti on ettekandjate arvates mõistlik luua pankrotistunud  füüsiliste isikute andmebaas, mis võimaldaks informeerida menetlusega mitteseotud isikuid ja teek  võlgniku poolt  uute kohustuste võtmise  maksejõetusmenetluse ajal oluliselt keerulisemaks.  
2.	Perekonna liikme võimaliku maksejõuetuse tekkimise põhjused
Perekonna liikme kui füüsilise isiku maksejõuetus võib tekkida, kui elatakse üle oma finantsvõimete või tagatakse isiku kohustusi, kes elab üle oma võimete. Ettekandjate arvates on maksejõulisuse säilitamiseks oluline hoida kulud ja tulud tasakaalus ning tegeleda säästmise ja säästude investeerimisega. Samuti tuleb vältida teiste isikute kohustuste tagamist, mis võib kaasta tuua füüsilise isiku maksejõuetuse. Perekonna vara ei koosne enam tavapärasest eluasemest ja  sõidukist, vaid perekonna või perekonna liikme vara hulka kuuluvad väärtpaberid, kinnisvarainvesteeringud, intellektuaalne  omand, hoiused, pensioniosakud, äriühingute osad või aktsiad, varalised õigused, vara asukohaga väljaspool Eestit.  Ka kohustuste liigid on oluliselt laiemad kui varem – sinna kuuluvad erinevad laenud, liisingukohustused, kolmandatele isikutele antud käendused ja muud tagatised.  Pankrotihaldurite praktikas on tulnud ette juhtum,  kus mõlemad abikaasad olid füüsilisest isikust ettevõtjad ning mõlemad esitasid  avalduse oma pankroti väljakuulutamiseks, omades ainult ühisvara ja ja erinevaid kohustusi, mis toob kaasa uue mõiste meie õigusterminoloogias - „perekonna maksejõuetus“. 
3.	PKS, uue PKS eelnõu ja PankrS sätted abikaasade vara kohta
PKS ja PankrS-s  sätestatu kohaselt moodustab pankrotivara võlgniku lahusvara ja tema osa pere ühisvarast. PKS § 20 (1) kohaselt vastutab abikaasa oma varalise kohustuse eest oma lahusvaraga ja ühisvara selle osaga, mis kuuluks talle ühisvara jagamisel. Perekonna huvides võetud varalise kohustuse eest vastutavad abikaasad ühisvaraga ja mõlema abikaasa lahusvaraga (PKS § 20 (2). Kehtiva PKS § 18 (1) kohaselt võidakse abikaasade ühisvara jagada abielu kestel, abielu lahutamisel või pärast seda. Maksejõuetus on üks põhjus, miks vara jagatakse abielu kestel. Maksejõuetuse põhjuste väljaselgitamisel peaks haldur pankrotivara moodustamisel tuvastama, kas tegemist on ühe perekonna liikme poolt võetud kohustustega või on kohustusi võetud perekonna huvides. Halduri võimalus on PankrS kohaselt kontrollida, kas võlgniku ja tema abikaasa abieluvara lepinguga või ühisvara jagamise kokkuleppega ei ole võlgnik oma varast või osast ühisvarast olulisel määral loobunud (PankrS § 112), samuti võib tekkida halduril vajadus ühisvara jagada ja võlgniku osa sellest eraldada (PankrS § 122). Samas kui haldur on pankrotivarasse arvanud vara, mis on võlgniku ja tema abikaasa ühisomandis, võib võlgniku abikaasa esitada hagi ühisvara jagamiseks ja oma osa välistamiseks pankrotivarast. Kehtiv PKS võimaldab sõlmida menetluse ajal kokkuleppeid vara jagamiseks, aga kehtiva PankrS sätted reguleerivad ainult ühisvara kohtulikku  jagamist.
Kehtiva PKS § kohaselt loetakse ühisvara jagamisel abikaasade osad võrdseks. PKS § 19 (2) kohaselt võib kohus kõrvale kalduda abikaasade osade võrdsusest. Abikaasade ühisvara jagamisel määratakse kummalegi abikaasale jääv vara kaasomandi osana, asjadena ning varaliste õiguste ja kohustustena (PkS § 19 lg 3). PkS § 19 lg 4 sätestab, et  kui ühisvara jagamisel osutub ühele abikaasale jääva vara väärtus suuremaks tema osast ühisvaras, mõistab kohus temalt teisele abikaasale rahalise hüvituse. 
Kehtivat PKS ja PankrS analüüsides leidsime, et kahjuks annavad  nimetud seadused füüsilisest isikust võlgniku abikaasale  väga väikese võimaluse  maksejõuetusmenetluses osaleda.  Samas abielusuhe jätkub, samuti on peale pankrotimenetluse lõppemist tekkiv vara jätkuvalt ühisvara. Kui aga pankrotivõlgnikust abikaasa esitaud nõuetele nõuete kaitsmise käigus vastuväiteid ei esita PankrS § 104 kohaselt, siis täidetakse neid nõudeid hiljem aastakümneid ka ühisvara ( st. osaliselt ka võlgniku abikaasa arvelt ). Samuti peaks võlgniku abikaasa olema ära kuulatud kohtu poolt füüsilisest isikust võlgniku võlgadest vabastamise menetluse algatamise korral,  sest nimetatud protsess tekitab peale pankrotimenetluse lõppu varalisi kohustusi ka võlgniku abikaasale. 
Leiame, et selline määramatus ei ole õiglane ja ei soodusta abielu kui riigi poolt soositud füüsiliste isikute kooselu vormi.
Nagu eelnevalt märkisime, ei reguleeri kehtiv PankrS ühisvara jagamist kokkuleppe teel, samuti on reguleerimata abieluvaralepingu sõlmimine pankrotimenetluse ajal.  Leiame, et PankrS tuleb siin täiendada ja need probleemid lahendada.
Uus PKS eelnõu ei täpsusta maksejõuetuse seisukohast vaadatuna perekonna vara ja kohustuste seisu. Maksejõuetusmenetluses peaks haldur tuvastama, kas pereliikmed elavad koos või lahus, kuna lahuselu korral on sätestatud eraldi õiguslikud tagajärjed (uue PKS eelnõu 2 jagu). Abieluvaralepinguga on võimalik tekitada nii varaühisus kui ka –lahusus, õigemini on tekkimas kolm vara seisundit: varalahusus, varaühisus ja seadusjärgne vara. Erinevalt kehtivast PKS-sest tuleb vara jagamisel välja selgitada, mis on perekonna liikme soetisvara ja põhivara (koguvara). Soetisvara arvestamisel toimib nn. vara juurdekasvu tasaarvestamise süsteem. Abielu kestel kasutab pereliige oma vara iseseisvalt, kuid jagamisel saab abielu jooksul vähem teeninud abikaasa nõuda teiselt abikaasalt poolt tema poolt rohkem teenitud varast rahas. Samas on soetisvara jagamisel tekkinud tasaarvestamise nõue pärandatav või loovutatav.  Samuti tuleb uue eelnõu kohaselt  pankrotivara moodustamise (kirjaliku vara nimekirja koostamise) juurde kutsuda  ka teine abikaasa (uus PKS 39). Uues PKS eelnõus on muudatus, mille kohaselt tuleb vara müümisel arvestada abikaasa nõusolekuga ning kui kehtiva PKS kohaselt kannab majandusriske maksejõuetuse olukorras ka teine abikaasa, siis uue eelnõu kohaselt vastutab see abikaasa oma majandustegevusega võetud kohustuste eest üksi.   Maksejõuetuse menetluses säilib  lahusvara- ja ühisvara põhimõtte arvestamine, samas koos ühisvara jagamisega jagatakse varal lasuvad kohustused sarnaselt vara jagamise põhimõtetega (uus PKS §§ 60, 61).  
Kokkuvõte:
Ettekandjad leiavad, et:
1.	Uue Perekonnaseaduse eelnõu sätted toovad kaasa vajaduse muuta ja täiendada kehtivas Pankrotiseaduses  füüsilise isiku maksejõuetust reguleerivaid sätteid – eesmärgiks peaks olema  õiglase süsteemi loomine  perekonna vara jagamiseks ühe või mõlema pereliikme maksejõuetuse korral ning viia see kooskõlla uue Perekonnaseaduse eelnõuga;
2.	Vaja on luua pankrotistunud füüsiliste isikute andmebaas Justiitsministeeriumi koduleheküljel, et tagada võlausaldajate, abikaasa ja kolmandate isikute õiguste parem kaitse ; 
3.	Füüsilisest isikust võlgniku abikaasa peaks saama osaleda maksejõuetusmenetluses ja selleks tuleb muuta kehtivat Pankrotiseadust.
4.	Lõpetuseks ettekandjate poolt valem edaspidiseks: SÄÄSTMINE+INVESTEERIMINE= MAKSEVÕIME