Avalike ülesannete erasektorile üleandmise põhiseaduslikud piirid Eestis

Nele Parrest, Mag.iur.
Õiguskantsleri asetäitja-nõunik

Riik jaotatakse traditsiooniliselt kolmeks võimuharuks: seadusandlik, täidesaatev ja kohtuvõim. Kuigi kõige enam räägitakse praktikas erasektori kaasamisest täidesaatva võimu teostamisse (tegevuslubade andmine, toetuste maksmine, n-ö ehtsate avalike teenuste osutamine), siis tegelikkuses ei ole ükski neist võimuharudest jäänud puutumata kõnealusest diskussioonist. 

Lihtsat jaa/ei vastust küsimusele, kas põhiseaduse valguses on mingi avalik ülesanne üleantav või kuulub see mõiste "riigi tuumikülesanne" alla, on väga vähe ja nn halle alasid palju. 

Avalike ülesannete erasektorile üleandmise põhiseaduslike piirangute lubatavuse üle otsustamisel tuleb analüüsida eeskätt järgmisi asjaolusid ja põhimõtteid koostoimes: 
1.	ülesande olemus: 
-	demokraatia ja õigusriigi põhimõte;
-	ülesande täitmisega kaasnev puutumus põhiõigustega, sh tõrjeõiguste puhul sekkumise intensiivsus;
-	ülesannet vahetult täitvate inimeste staatus; 
-	riigi võime käituda riigina;
2.	ülesande üleandmise vorm: mida ulatuslikum on privatiseerimise vormist tulenevalt erasektori kaasatus avaliku ülesande täitmisse, seda konservatiivsemalt tuleb sellesse suhtuda.

Seega omavad tähtsust eeskätt PS preambula ning §-d 1, 10, 13, 14 ja 30.