Võlaõigusseaduse rakendumine praktikas – olulised arengutendentsid ja tagasilöögid 

Villu Kõve, riigikohtunik

Üldiselt
•	Võlaõigusseadusega (VÕS) ja uue tsiviilseadustiku üldosa seadusega (TsÜS) ei ole kaasnenud õigussüsteemis "maavärinat". Samas on tsiviilvaidlused läinud märkimisväärselt keerulisemaks. 
•	VÕS rakendamisele eelnenud ja kestvast õppeprotsessist kui raskeim osa seaduse rakendamisel. VÕS-i jõudmine tavateadvusesse. 
•	Varasema süsteemi üldised suurimad puudused: normide üldine imperatiivsus, üldise õiguskaitsevahendite süsteemi puudulikkus, eluruumi üürilepingu ebamõistlik regulatsioon, ehituse töövõtu lepingu puudulik regulatsioon, kindlustuslepingu olematu regulatsioon, alusetu rikastumise puudulik regulatsioon.

VÕS ja TsÜS-ga kaasnenud positiivsed muudatused
•	Arusaamade muutumine õigusemõistmisel tsiviilõiguse rakendamise põhimõtetest: hea usu ja mõistlikkuse printsiipide rakendumine kohtupraktikas kui õiguskultuuri paranemise näitaja.
•	Seaduse dispositiivsuse ja seega laiema lepinguvabaduse tunnustamine. 
•	Senisest efektiivsem tarbijakaitse - oluliste normide imperatiivsus (nt tarbijamüügi puhul), regulatsioonid uutes valdkondades nagu sidevahendite abil sõlmitud lepingud ja tarbijakrediit, kaitse ebaõiglaste tüüptingimuste vastu.
•	Abstraktsiooniprintsiibi läbiv rakendumine, tagamaks paindlik ja selge süsteem kohustuste täitmisel kui ka tagasitäitmisel.
•	Kohtuväline tehingute tühistamise võimalus ja tühiste tehingute tagasitäitmise põhimõtete korrastumine.
•	Lepingueelse vastutuse (culpa in contrahendo) rakendumine.
•	Ulatuslik ja tõhus õiguskaitsevahendite süsteem kohustuste rikkumise puhuks. 
•	Piiride ettenägemine vastutusest vabastamise kokkulepetele.
•	Aegumistähtaegade lühendamine, aegumise kohta kokkulepete lubamine. 
•	Täitmisest keeldumise õiguse ja seadusest tuleneva pandiõiguse terviklik regulatsioon.
•	Üldine ja lihtne võimalus  hinna alandamiseks lepingurikkumise korral.
•	Seadusjärgse viivise selge võimaldamine maksetega viivitamisel, leppetrahvi senisest põhjalikum regulatsioon. 
•	Lepingu ühepoolse lõpetamise võimaldamine kohustuse rikkumise korral. 
•	Kahju hüvitamise põhimõtete oluline täpsustamine.
•	Võimalus nõuda asjaolude muutumise korral lepingu muutmist. 
•	Käenduse ja garantii varasemast täpsem ja põhjendatum regulatsioon. 
•	Nõude loovutamise ja kohustuse ülevõtmise ning ettevõtte ülemineku reeglite täpsustamine.
•	Müügi ja töövõtulepingute varasemaga võrreldes uus CISG-le tuginev regulatsioon, esmajoones müüja ja töövõtja vastutuse täpsustamine ja rangemaks muutmine. 
•	Varasemast mõistlikuma üürilepingu lõpetamise ja üüri tõstmise regulatsiooni rakendumine praktikas.
•	Seadusandlik baas liisingulepingutest tulenevate keeruliste vaidluste lahendamiseks.
•	Kindlustuslepingu uue regulatsiooni rakendamine esmajoones kindlustusandja vastutust välistavate kokkulepete hindamisel.  
•	Käsunduslepingu rakendusala laiendamine võrreldes varasemaga, põhjalik teenuselepingute regulatsioon. 
•	Arvelduste ja kontolepingute sätete toimimahakkamine.
•	Arsti vastutuse sätete rakendamine. 
•	Senisest märksa täpsemalt reguleeritud lepinguvälised võlasuhted. 
•	Deliktinõuete täpsustamine, mh riskivastutuse ja tootjavastutuse sätestamine. 

VÕS ja TsÜS rakendamisel tekkinud probleeme
•	Kirjaliku õppematerjali ja kommentaaride nappus.
•	Raskused seaduse põhiprintsiipide (nt hea usk, mõistlikkus) mõistmisel. 
•	Ebaühtlane kohtupraktika sätete rakendamisel.
•	Menetluse venimine nõuete realiseerimisel. Nõuete "kuhjumine" kohtutesse 2005. a seoses aegumistähtaegade lühendamisega. 
•	Probleemid praktikas imperatiivsete normide "äratundmisega".  
•	Tehingute vormiprobleemid jätkuva "kinnisvarabuumi" tingimustes.
•	Olulise tüüptingimuste regulatsiooni vähene teadvustamine.
•	Ettevõtte ülemineku regulatsiooni ebapiisav rakendumine. 
•	Mittevaralise kahju hüvitamise praktika "heitlikkus". 
•	Arstivastutuse mitteteadvustamine, liigne usk arstide eksimatusse. 
•	Veolepingu ja ekspedeerimislepingu regulatsiooni "varjusurmas" olek ja CMR-st lähtumine praktikas autovedude puhul. 
•	Lepingulise ja lepinguvälise kahju hüvitamise nõuete piiritlemise raskused kohtumenetluses. 
•	Tarbijakrediidisätete praktikas vähene toimimine. 
•	Reaalse täitmise nõude rakendamise eelduste ebaselgus nt müügi ja töövõtu puhul. 
•	Intressidelt viivise arvestamise piirangu ebamõistlikkus.
•	Tervisekahjustuse korral tekkinud nõuete hüvitamise ulatuse ja korra ebaselgus. 
•	Tarbijakäenduse segadusttekitav regulatsioon käendaja vastutusest vabanemise alusena. 
•	Probleemid uue ostueesõiguse korra rakendamisega: võlaõigusliku ja asjaõigusliku ostueesõiguse eristamine. Liiga ulatuslik asjaõiguslik ostueesõigus kui pidev konfliktide allikas. 
•	Võlakohustuse tunnustamise eri vormide ja sellega piirnevate instituutide (konstitutiivne ja deklaratiivne võlatunnistus, novatsioon, kompromiss) piiritlemise raskused praktikas. 
•	Käsundita asjaajamise regulatsiooni keerukus ja piiritlemine alusetust rikastumisest.
•	Kindlustuslepingu kindlustusvõtjat kaitsvate sätete puudulik rakendamine kohtutes, jätkuvalt ebamõistlik ja kindlustuslepingu üldise regulatsiooniga mittehaakuv liikluskindlustuse regulatsioon.
•	Korraliku kohtueelse vaidlusmenetluse ebapiisav toimimine tarbijavaidlustes, ebamõistlik regulatsioon tarbijakitseseaduses tsiviilvaidluste lahendamiseks halduskorras. 
•	Töölepingu jätkuvalt VÕS ja TsÜS põhimõttega paljuski ühitamatu ja iganenud regulatsioon ja jäik rakenduspraktika.  
•	Keerulised vaidlused seoses kortermajade rajamise ja hilisema valitsemisega nii korteriomanike endi vahel kui ka ebaselged õigussuhted teenuse osutajate ja valitsejatega. 
•	Intellektuaalse omandi lepingute vähene seos üldise lepinguõigusega.
•	Nn sundüürnike üürilepingute erisätete kehtivuse ebaselgus ja probleemid kohtupraktikas (elamuseaduse §-d 32 ja 33). 

Edasised võimalikud arengud
•	Seaduse jätkuv "omandamine" ühiskonna poolt ja edasine rakendumine, kohtupraktika ühtlustamine.
•	EL direktiividest tulenevad võimalikud täiendused VÕS-s, Euroopa tsiviilõiguse võimalik ühtlustamine. 
•	Uue tsiviilkohtumenetluse võimaluste parem kasutamine nõuete efektiivsemaks sissenõudmiseks. 
•	Tüüptingimuste regulatsiooni täpsustamine ja praktikas olulise tähenduse omandamine. Tarbijakrediidisätete toimima hakkamine. 
•	Mittevaralise kahju hüvitamise praktika ühtlustamine ja piiride paikapanek. 
•	Tervisekahjustuse korral tekkinud nõuete hüvitamise osas selguse saamine. 
•	Käenduse regulatsiooni selgitamine tarbijakäenduse puhul. 
•	Intressidelt viivise arvestamise piirangu kaotamine.
•	Võlakohustuse eri vormide selgem piiritlemine. 
•	Asjaõigusliku ostueesõiguse laia rakendusala ülevaatamine. 
•	Kortermaja valitsemise ja majandamisega seotud küsimuste täpsem reguleerimine.
•	Tarbijakaitseseaduse VÕS ja TsMS põhimõtetega kooskõlla viimine mh Tarbijakaitseameti pädevuse osas. Korraliku vahendusmenetluse käivitamine tarbijavaidlustes Tehingute vorminõuete ülevaatamine seoses kinnisvarakäibega. 
•	Töölepingu regulatsiooni kaasajastamine. 
•	Liikluskindlustuse seaduse VÕS põhimõtetele viimine. 
•	Intellektuaalse omandi lepingute regulatsiooni ühtlustamine VÕS-ga.